Team Wild Animals www.HoundDawgs.org
Du har visst nåt som tillhör mig, Robert.
Den tillhör ingen av oss, Bruno.
Ingen människa bör äga sån makt.
Med den kan jag få allt jag önskar, i evighet.
Jag vill inte leva i en värld där man får allt.
Ge mig det som är mitt.
Beklagar, min vän.
Det är för ditt eget bästa.
Sanna önskningar får sin uppfyllelse inifrån. R.Y.
- Fick du tag i batteriet? - Ja.
Kommer det här att funka?
Absolut.
Sandy hittade alla instruktioner på internet. Visst?
På sätt och vis. Jag improviserade lite.
En hemgjord tidsmaskin från internet.
Vad kan gå på tok?
Om det nu skulle hända att den faktiskt funkar, -
- vart skickar vi honom?
Kanske till förhistoriska tider. Du gillar väl dinosaurier?
Visst gör jag det.
Det betyder inte att jag vill vara bland dem.
Förresten vill jag resa tillbaka till förra veckan, -
- innan jag gick med på det här dumma experimentet.
Kom igen. Vi är ju Äventyrsklubben.
Det här kan bli det ultimata äventyret.
Okej, då kör vi.
Vänta! Har du ändrat datum?
Åh nej!
Om jag blir uppäten av en T.rex, blir jag jättesur!
Funkade det?
Nix.
Ännu ett misslyckande för Äventyrsklubben.
Vilken överraskning.
Jag trodde verkligen att det skulle funka.
Vi kanske ska ge upp den här Äventyrsklubben.
Ja, vi kan pröva nåt annat.
Skärp er. Vi kan inte bara ge upp.
Det måste finnas äventyr som väntar.
Jaså? Som när du sa att det fanns -
- ett Loch Ness-monster i sjön?
Eller en piratskatt under skolgården?
Det är nog dags att ge upp drömmen.
Och så har jag slut på Pez.
Värsta dagen nånsin.
Jag har i alla fall Penelope.
Det är verkligen skumt att du kallar din rishög Penelope.
Hon är ingen rishög utan en gokart.
När jag är färdig, kommer hon att vara fin.
Du. Hur är det?
Det börjar bli sent.
Dags att gå hem.
Jag förstår er inställning, men ni verkar inte förstå min.
Om ni fortsätter skära ner anslagen, -
- saknas pengar till nya utställningsföremål, -
- och vetenskapsmuseet kan omöjligt gå med vinst.
Det är en ond cirkel.
Ja.
Ja, jag förstår.
Okej. Tack. Adjö.
- Det där lät inget vidare. - Nej.
Hej, vännen. Var har du varit?
Bara hängt. Hej, Martin.
Hej, kompis.
Är allt bra, mamma?
Jadå, bara lite museumsnack.
Vill du ha mat? Martin gjorde lasagne.
Just det. Jag, inte din mamma.
Vad menar du med det?
Inget, kära du.
- Nej, tack. - Säkert?
Det är särskild lasagne, makaroner och ost.
Jag är inte hungrig.
Jag är strax tillbaka.
Hej, raring.
Mår du bra?
Får jag se?
Den där har jag inte sett på länge.
Mamma -
- var morfar verkligen på alla de där äventyren?
Jajamän.
Han var arkeolog, kära du. Han reste över hela världen.
Han brukade jämt ge mig en våt willy. Jag saknar det.
Du brukade avsky det.
Nu saknar jag det.
Jag vet.
Du var hans favorit.
Han brukade jämt säga att en av hans favoritdagar nånsin -
- var dagen då du föddes.
Kommer jag nånsin att kunna bli som han?
Ricky, du är redan som han.
Jag menar, fara ut på äventyr och så.
Minns du vad morfar brukade säga?
Att äventyrets nyckel finns mitt framför ögonen.
Ja.
Kommer vetenskapsmuseet att stängas?
Jag vet inte.
Men det ser illa ut.
Vi behöver en massa pengar före slutet av månaden.
Morfar skulle bli ledsen över det.
Han grundade ju museet.
Det stämmer.
Men du ska inte oroa dig.
För jag ska tala inför fullmäktige den här veckan, -
- och jag ska göra mitt allra bästa -
- för att övertala kommunen att göra det rätta.
Så du får gärna önska din kära gamla mamma lycka till.
För det lär behövas.
Dags för dig att sova nu.
Gå och borsta tänderna.
Min raring.
Jag är stolt över dig.
Nyckeln.
Äventyrets nyckel finns mitt framför ögonen.
Vem är det?
Ricky. Jag trodde att du var en tjuv.
Vad gör du här uppe?
Ingenting. Jag kunde inte sova.
Okej.
God natt då.
Möte i klubbhuset direkt imorgon bitti.
Uppfattat.
Jag lovar, det är det här vi har väntat på.
Det har vi hört förut.
- Det här är annorlunda. - Det säger du varje gång.
- Den här gången är det sant. - Det säger du också jämt.
Jag är ledsen, Ricky, men -
- jag håller med Bill.
Äventyrsklubbens regler.
Det krävs röstmajoritet.
Låt mig prata färdigt.
Jag fann den här gömd i morfars skrivbord.
Varför gömma den om den inte var väldigt speciell?
Det var jag som fann den.
Fattar ni? Han liksom lämnade den där för min skull.
Jag tror verkligen på det här.
Inte för att vi inte vill tro dig, men...
Vi tror dig inte.
Snälla ni.
Lita på mig, -
- en sista gång.
Om jag har fel den här gången -
- lovar jag -
- att släppa det -
- för alltid.
Okej.
- Få se kartan. - Ni är toppen.
Nog är det en karta, allt.
Men inte över gator.
Det ser ut som en gammaldags husritning.
Hur vet vi vilken byggnad det är?
Titta. Arkitektens namn står här.
Shayne Putzlocher? Vilket konstigt namn.
Jag har en idé.
Det här påminner för mycket om skolan.
Sätt er. Jag är strax tillbaka.
Putzlocher. Putzlocher.
Putzlocher... Aha, Putzlocher.
Shayne Putzlocher, arkitekt. -
- “1964 köptes kraftverket av kraftbolaget...” -
- “Kraftverksbyggnaden bevarades sedan som...” -
- “vetenskapsmuseum!”
Vetenskapsmuseet här i stan.
Självklart. Morfar var nyckelgrundare av vetenskapsmuseet.
Så vad än nyckeln passar till, finns nog i den byggnaden.
Och ritningarna gäller vetenskapsmuseet.
Lugna ner er, barn.
Såg ni inte skylten med texten “Förbjudet att springa”?
Tror ni att ni är på ett nöjesfält?
Svara inte. Det var en retorisk fråga.
Ni befinner er i ett vetenskapsmuseum, -
- en vördad institution för lärda.
Ni måste visa respekt här.
Oj, vilken massa utrustning du har.
Jag är säkerhetsvakt. Jag måste vara beredd på allt.
Är du osäker?
Va?
- Nej. - Curtis.
Det är ju jag, Ricky.
Minns du mig?
Min mamma jobbar här.
Jag förstår.
Du är en sån där.
En vadå?
En sån där unge som tror att man kan få och göra allt.
Typiskt er generation.
Min generation fick växa upp mycket fortare än er.
Ni vet inte att all framgång kostar ett pris.
På tal om det, så kostar det 7,50 dollar i inträde.
Ricky!
Hej, barn, vilken kul överraskning.
Vi tänkte titta på de senaste objekten.
Det var roligt att höra.
Curtis, det är okej.
- Visst, frun. - Kom nu.
Dagens ungdom.
- Vad är det där? - En gyrosfär, -
- nåt astronauter använder för att träna inför rymdfärder.
- Coolt! - Det får du tycka.
Men jag går inte i närheten av den.
Jag mår illa bara av att se på den.
Mamma hatar åkturer på nöjesparker.
Minns du när vi var på Wonderland, -
- och jag fick dig att pröva rymdraketen?
Påminn mig inte.
- Rena spyfesten. - Jag hörde det där.
Jag måste fortsätta jobba. Ha så kul.
- Okej. - Kul att ni är här.
- Hej då, mamma. - Ha så kul.
Vi använder ritningen och ser vart den leder oss.
Men vad letar vi efter?
Det måste finnas nånting.
Kom igen, morfar. Var är det?
- Vad finns det här borta? - Ett rum.
Enligt det här, är det... -
- under oss på bottenvåningen.
Jag har varit här en massa gånger, och det finns inget rum där.
Du har rätt. Det finns inget rum här.
Ritningen visar exakt hur huset är uppbyggt -
- och enligt den ska det finnas ett rum precis här.
Varför murar man igen ett rum?
För att det är ett hemligt rum.
Det är logiskt.
Var bättre gömma en skatt än i ett hemligt rum?
Hur kommer vi in?
Jag vet inte, men det går ju inte mitt på dagen.
Vadå? Ska vi bryta oss in?
Det är olagligt, och för min del vill jag inte åka i fängelse.
Dels har jag klaustrofobi, dels klär jag inte i brandgult.
Vi behöver inte göra inbrott. Rickys mamma jobbar här.
Han kan låna huvudnyckeln.
Jag är ingen advokat, men det låter som nåt -
- som gör att vi kan råka illa ut.
Vi åker inte fast, helt enkelt.
Museet stänger kl. 19.00.
Vi träffas här före kl. 20.00.
Okej.
Fint.
Okej. Jag har lagat maten, så bered er på en fest.
- Vad har du lagat, mamma? - Paella.
Tror jag.
Jaha.
Det var kul att se er på museet. Ni har inte varit där på länge.
Vi tänkte bara titta in.
Tänk att du orkade det.
Hur så?
Det var inget.
Gadda inte ihop er mot mig.
- Du kan berätta. - Berätta vad?
Jag vaknade i natt och fann honom här rotande i arbetsrummet.
- Verkligen? - Ja.
Vad gjorde du där uppe?
Jag letade igenom morfars gamla saker.
- Hittade du nåt kul? - Jadå.
Han tror att hans morfar inte bara var arkeolog, -
- utan en fantastisk upptäckare som fann magiska föremål.
- Som dr Jones. - Precis som dr Jones.
- Morfar var inte Jones. - Det var han visst.
Jag fann en sak i natt som kommer att visa att ni har fel.
Det märks att du brås på din morfar.
Vad har du hittat?
Jag vet inte än, men det är nåt stort.
Det känner jag.
Nu räcker det, herr sagoberättare.
Jag vill avnjuta den delikata middagen. Ta för er.
- Jag beställer pizza. - Ja.
Okej.
Bäst att du står för matlagningen hädanefter.
Var inte ledsen. Paella är svårt.
- Det är det. - Börja med nåt lättare.
Som rostat bröd?
Ditt rostade bröd brukar betyda brandlarm, så kanske det.
Jag kan sköta matlagningen hädanefter.
- Du är för hemsk. - Jag menar allvar.
Jag är gärna huslig. Du är affärskvinnan.
För ögonblicket.
Du kommer säkert snart att vara den hetaste fastighetsmäklaren här.
- Närsomhelst. - Låt oss hoppas det.
Det är svårt att vara ny i stan.
Du är inte på Clevelands tuffa gator nu.
Vi präriefolk vänjer oss inte så fort vid nykomlingar.
Verkligen?
Du vande dig vid mig fort nog.
Undantaget bekräftar regeln.
Turligt nog för mig.
Han gillar dig verkligen.
Vem då, Ricky?
- Han är en fin grabb. - Ja.
Och du är en fin kille.
Och det här känns väldigt fint.
Vilket då?
Att vi är som en familj.
Jag vill ha glass. Vill du? Vi fixar lite glass.
Visst.
- Hej. - Hej.
- Jag hämtar glass. - Bra.
Vi har visst slut. Jag åker och köper.
Slut? Jag var säker...
Martin?
Martin!
Världen är en scen, -
- och alla män och kvinnor är aktörer.
Man gör sorti, man gör entré.
Och under sitt liv spelar man många roller.
Hej.
När jag skötte dramaklubben i fängelset, -
- förälskade jag mig i skådespeleriets konst.
Verkligen. Jag blev som galen i det.
När en skådespelare verkligen kommer in i rollen,
är det... Jag får gåshud.
Ungefär som nu när jag tittar på dig.
Men du är på en helt annan nivå.
Du är metodskådespelare.
Vad pratar du om, Langley?
Du har verkligen fallit för henne, va?
Vad heter hon nu? Jane.
Jag har inte fallit för henne.
Bäst för dig. För det skulle äventyra hela uppdraget, eller hur?
Vad gör du här? Har du muckat från kåken?
Jag vet. Egentligen inte, men jag hittade ett sätt.
Jag måste kolla upp dig.
Jag måste veta att du håller fast vid vårt avtal.
Det är klart att jag gör!
Var inte uppkäftig!
Det var jag som satt inne!
Jag satt i fängelse.
Du slapp straff.
Du står i skuld till mig.
Jag kan tjalla på dig.
Du har rätt. Jag beklagar.
Så -
- nåt nytt?
Grabben har hittat nåt.
Det tillhörde hans morfar.
Hans morfar?
Jag ska ta reda på mer.
Bäst för dig, det.
För den här grejen är ovärderlig.
Min far försökte hela livet att få den tillbaka och dog i armod, -
- och måste tigga om hjälp.
Så tänker inte jag dö.
Jag fixar det.
Hoppas det, för jag vill ogärna byta ut dig.
Vi tar om en bit.
Inte alltihop. Från sista repliken: “Jag fixar det.”
Den kändes inte äkta, och jag vill tro på den.
Vill du ta om den?
Jag fixar det.
Jag gillar små medel, men det där dög inte.
Kanske nåt med mer känsla, mer styrka.
Jag fixar det!
Vi har gamlingar med hörapparat.
De hör inte. “Vad säger han? Jag vet inte.”
- Jag fixar det! - Hör du.
De på raden längst bak hör ingenting.
Jag fixar det!
Vilken känsla! Helt galet.
Gåshud.
Ridå.
2901 POWERHOUSE DRIVE
- Du har kortet, va? - Ja.
Nu kör vi.
- Det funkar inte. - Vänd på det.
Får jag se.
- Det är ett medlemskort för yoga. - Är det?
Du skojar!
De är väldigt lika. Jag hade bråttom.
Du hade en enda uppgift!
Vi får väl gå hem igen.
- Inte än. - Va?
Vad är det där?
En kodscrambler jag har jobbat på.
Jag hittade den på nätet.
Det kan vara bra när man är sen till skolan.
- Funkar det? - Jag vet inte.
Den här vägen.
Bra räddat, Sandy.
Curtis går sin rond varje hel timme.
Alltså just -
- nu.
Vi måste vara ute igen om 30 minuter.
Hur kommer vi in?
Jag har en idé.
Sesam, öppna dig!
Vadå? Ibland funkar det mest uppenbara.
Det måste finnas en spak eller en knapp eller nåt.
Vi försökte åtminstone. Vi går hem.
Det finns absolut nåt här bakom.
Coolt. Du är rena kändisen.
ROBERT YOUNG MUSEETS NYCKELGRUNDARE -
- “Nyckel.” -
- “Äventyrets nyckel är mitt framför dig.”
Vi ska väl inte gå in -
- eller hur?
Efter det här finns ingen återvändo.
Då är det bäst att vi sätter igång.
Skulle det här vara en god idé?
Vad är det här?
Jag vet inte.
Det är visst en hiss.
- Vart är vi på väg? - Vet inte.
Det är nog morfars klubbhus.
Precis som det vi har.
Kan du kombinationen?
Det måste vara ett viktigt nummer för din morfar.
Vet du hans födelsedag?
Det är den 21 maj.
Men jag vet inte vilket år.
Vad var det nu?
09, 29, 05.
Min födelsedag.
Det är bara en trälåda.
Bara det? En trälåda?
Bröt vi mot lagen för den där? -
- “Sanna önskningar besannas inifrån.”
Vad är det, tror du?
Jag vet inte.
Bäst att vi sticker.
Ska vi börja stjäla nu också?
Toppen. Ännu ett brott.
Vi klarade oss.
Det var nära ögat.
Det måste vara nåt mer.
Det måste vara nåt viktigt.
Annars hade det inte varit dolt så där.
Och den här lappen.
Vad betyder det?
Jag vet inte.
Men jag vet en som vet.
Är han ens här?
Det är klart. Han är jämt här.
Var är han annars?
MAGISKT BLÄCK!
Coolt.
Ozzie, är du här?
Hallå?
Ser man på!
Ser man på, ser man på.
Är det inte själva Äventyrsklubben?
Äventyrsklubben!
Kul att se er.
Vad förskaffar mig den äran? Kan jag gissa?
Ni behöver en present.
Den perfekta presenten för den perfekta personen -
- som har nästan allt från den perfekta butiken.
Det är den perfekta butiken.
- Det är vår perfekta butik. - Jag vet.
Ni är mina favoriter. Mina bästa kunder.
Folk nuförtiden, ungdomar... Ungdomar!
De gillar bara tv-spel.
De uppskattar inte gammaldags prylar som jag har.
Och smarta mobiler? Ännu värre.
Jag orkar inte. Mitt hjärta. Dumma mobiler.
De borde kallas dummobiler.
- Ozzie. - Ja.
- Vi behöver din hjälp. - Självklart.
Jag är idel öra. Säg bara.
- Vad vet du om? - Vad vet jag om lådor?
En leksakslåda? En skolåda?
En spiklåda? Verktygslåda?
En vad i all världen då-låda? Var lite mer specifika.
Kanske en gammal låda som var inlåst i ett kassaskåp -
- med den här lappen?
Den ser väldigt gammal ut, Ricky.
Var fick ni tag i den där?
Ricky?
Vet ni vad?
Det här kan ha att göra med en önskelåda.
- En önskelåda? - Jajamän.
Bill, såna är extremt sällsynta.
Vad är det?
Följ mig, barn.
Önskelådor, önskelådor.
Barn... Vet ni vad?
Jag minns att de var magiska föremål -
- som först användes av sumeriska spåmän i forna Mesopotamien.
Och ni vet väl att civilisationens vagga låg där?
Därifrån kom uttrycket “anden i flaskan”.
Jag hittade det.
- Kom hit, Ozzie. - Okej, innehållsförteckning.
Jösses. 143.
143, 143, 143.
Vänta lite.
Okej, vänta.
Redo? Här är det. -
- “I forna tider troddes magiska önskelådor uppfylla önskningar -
- från den som lyckades få tag i dem.
När man hade vidrört önskelådan fick man tre önskningar.
Man fick skriva tre önskningar och lägga dem i lådan.
Varje önskning, oavsett hur fantastisk.
Haken är att bara den renhjärtade får önskningen uppfylld.”
Otur. Inte många kan få sina önskningar uppfyllda då.
Eller hur? -
- “Medan en eller flera personer väntar på önskningens uppfyllelse -
- kan ingen annan använda önskelådan -
- förrän innehavaren önskar lämna vidare lådan.”
Oj.
De hade juridiskt fikonspråk då också.
Visst är historia fantastiskt?
Okej, varför? Vad är det?
Varför är ni så intresserade av det här?
Inget skäl alls.
Vi är bara nyfikna.
Tja...
Vet du vad?
Om jag nånsin hittade nåt -
- med kraften -
- att kunna uppfylla tre önskningar, -
- skulle jag nästan säkert ställa lådan där jag fann den, -
- och vända och springa eller cykla iväg så fort som möjligt.
Men varför?
Därför att, Billy -
- de är så mäktiga.
Önskelådor -
- är så mäktiga.
Jag har läst om det. Jag vet.
De besitter...
De vänder folks tankar -
- till galen girighet, -
- och girighet, och habegär.
Det finns människor där ute -
- som inte skyr några medel för att få en.
Tack, Ozzie.
Ha det så bra.
En magisk önskelåda?
En magisk vadå?
- Det angår dig inte. - Jag ser till att det angår mig.
Stick, Seth.
Lugn, Ozzie. Jag skulle bara köpa några gamla serietidningar.
Inte förrän du har betalat för dem du “köpte” förut.
Vi fortsätter en annan gång.
Mina tre äventyrsklubbare, kom ihåg allt jag sagt.
- Cykla försiktigt. - Tack, Ozzie.
Okej.
Vi borde träffas imorgon kväll och ta lådan -
- tillbaka till vetenskapsmuseet.
Gärna för mig.
Vänta.
Vänta ett tag.
Vi kan inte ge upp nu.
Vadå? Men det där Ozzie sa, då?
Ozzie är vuxen. Han är överdrivet försiktig.
- Ni vet hur vuxna kan vara. - Jag vill inte ha problem.
Inte jag heller.
Men stora äventyrare tar den risken, och vi är stora äventyrare.
Det är vi inte alls.
- Vi är bara barn. - Vad händer om vi ger upp?
Vi blir som alla andra, -
- och lever trista, normala liv.
En dag blir vi väl såna.
Men vi ger inte upp riktigt än.
Det här är vår enda chans att vara annorlunda.
Vi borde göra nåt bra av den.
Som att rädda museet.
Vi har sprungit där sen vi var små.
Det har gett oss så mycket.
Det här är vår chans att ge nåt tillbaka.
Förresten, är ni inte nyfikna?
Så den som hittar lådan får tre önskningar.
Men vi hittade den tillsammans och rörde den samtidigt.
Alltså har vi bara tre önskningar sammanlagt, en var.
- Vi får inte slösa bort nån. - Nej.
Men vi måste veta om det verkligen funkar. Jag kan använda min.
Jag är alltid beredd att offra mig för laget.
Okej. Vad tänker du önska?
Nåt realistiskt.
Inte för galet.
En startönskning, ni vet.
Nu vet jag!
Ett livstids förråd av Pez.
Du brukar visserligen ha jättedåliga idéer -
- men du kan ha en riktigt bra idé ibland.
Okej, nu gäller det.
Det funkade inte.
Vänta lite. Det kanske tar lite tid.
Ingenting?
Ingenting än.
Ingenting?
Ingenting.
VÄLKOMMEN TILL DEANEWOOD
Nu då?
Ingenting än. Vilken bluff.
Det är ologiskt.
Varför gömde morfar nåt som inte funkar?
Den kanske har ett bäst före-datum.
Jag måste hem. Jag är sen till middagen.
Ricky.
Ja, Ricky här.
Det funkade visst!
Pez. Pez för hela livet! Pez!
Pez! Helt underbart!
- Vill du inte ha frukost? - Nej, måste kila.
Ricky. Ricky!
Ricky. Ricky.
Ricky, vänta!
Du, raring, jag ska hålla mitt tal inför fullmäktige ikväll, -
- för vetenskapsmuseet, -
- och det skulle betyda mycket för mig om du kommer.
Visst.
Inte så fort!
Kan ni fatta det?
- Nix. - Vad gjorde du med det?
Jag åt upp en massa.
Resten gömde jag i garderoben och under sängen.
Om mina föräldrar frågar, säger jag att jag vann det.
Inser ni vad det betyder?
Ja! Pez för livet!
Det betyder att lådan funkar.
Vi möts igen, idiotisar.
Plural av “idiot” är “idioter”.
Käften, pluggis. Er polare Ozzie är inte här och räddar er nu. Ni ska få spö.
Tyvärr, jag slåss inte med tjejer.
- Vilken otur. - Varför gör du det här, Seth?
Jag är trött på er vetenskapsnördar och er klubb.
- Vi har inte bett dig vara med. - Just det.
Det här känns inte bra.
Martin.
Hej. Du skrämde mig.
Vad gör du här inne?
Jag letade efter min laptop.
Ricky lånade den. Han kanske lämnade den här.
Den är nog i hans rum. Jag kollar.
Nej, det behövs inte. Det kan jag göra.
Tack, raring.
Ingen orsak.
- Vi ses. - Ja.
Det här är ett stort, olyckligt missförstånd.
Kan vi inte göra en nystart?
Vill du ha ett gratis paket Pez?
Som fredsgåva.
Glöm det.
Om du har en plan, så sätt den i verket nu.
Jag kommer inte på nån.
Nu är det allvar, nolla.
Släpp ner mig!
- Gör du det där? - Nej, jag trodde det var du.
Vad gör ni? Släpp ner mig!
Det funkar.
Släpp ner mig!
Ursäktar ni att jag använde en önskning till?
Ursäktar? Det var jättehäftigt!
Vänta lite.
Du använde din önskning.
För min skull?
Så gör vänner.
Vi kan inte bära omkring lådan. Det är farligt.
Vi måste ha den på ett säkert ställe.
Klubbhuset!
Du, grabben.
Vi kan nog faktiskt hjälpa varandra.
Vem är du?
Jag är den som förstår din situation, kan vi säga.
Du saknar vänner, för du är känd som mobbare -
- fast det är du som är utstött och missförstådd.
Jag vet precis hur det är. Jag var likadan.
Vill du ge igen för vad de gjorde mot dig?
Jag kan hjälpa dig.
- Hej. - Är allt bra?
Jadå. Jag försöker att inte vara nervös.
Det kommer att gå jättebra.
Har du sett Ricky?
- Nej, men han kommer säkert. - Okej.
Lycka till.
Tack. Dags att börja.
Hej, allihop. Jag heter Jane Young, -
- direktor för vetenskapsmuseet.
Först vill jag tacka er för att ni kom.
Som många av er vet, -
- har skolan fått vidkännas stora budgetsänkningar, -
- vilket är ett skäl till att det är så viktigt -
- att hålla en plats som vetenskapsmuseet öppen.
Det är en av få återstående platser där våra barn kan lära, -
- bli inspirerade, och ha kul.
- Miss Young. - Ja.
Det är meningslöst att hålla det här misslyckade museet öppet.
Ett museum, kan jag tillägga, -
- som kostar de hårt arbetande skattebetalarna... -
- hundratusentals dollar varje år.
Mitt utvecklingsprojekt kommer att återföra jobb och välstånd till staden.
Allihop, om ni bara vill...
Tänk om vi hade fler önskningar.
Jag skulle vilja ha en berg-och dalbana i trädgården. Nej!
Jag skulle vilja ha en egen drive in-bio i trädgården.
Nej, vänta.
Jag skulle vilja ha ett eget rymdskepp i trädgården.
Ja, absolut ett rymdskepp.
Jag skulle vilja ha högsta betyg i allt.
Det har du ju redan.
Visst, ja.
I så fall -
- skulle jag vilja vara ordförande i Mensa.
Jag önskar mig en dag till med min morfar.
Bara en till.
Det vore häftigt.
Den här önskelådan innebär absolut makt.
- Det kanske inte är så bra. - Vad menar du?
Hur lyder talesättet?
Absolut makt korrumperar absolut.
Just det.
Min morfar gömde nog lådan av en anledning.
Jag instämmer.
Ozzie kanske hade rätt.
Vi borde sätta tillbaka den.
Vi får inte förhasta oss.
Vi kan använda den till vadsomhelst.
Men vad har vi använt den till?
Godis och att hämnas på en mobbare.
Båda mycket bra och nödvändiga saker.
Tänk efter. Ricky har ju inte använt sin önskning än.
Använd den innan vi lämnar tillbaka lådan. Det är rättvist.
Okej. Men jag vill önska nåt osjälviskt.
Nåt som hjälper andra, -
- och är bra för alla.
Urtråkigt.
Okej då. Vad ska vi ta?
Som du sa, använd den till att hjälpa vetenskapsmuseet.
Visst ja! Vetenskapsmuseet.
Den där mannen var vältalig, eller hur?
Fullmäktige är tydligt inne på hans linje.
Men de har inte fattat beslut än. Vi hinner.
Jag har insamlingsgalan snart. Chansen är liten, men jag måste försöka.
Du är underbar. Du ger aldrig upp.
Jag har faktiskt inget val.
Jane? Jane.
Michael Langley. Minns du mig?
- Michael! - Inget skägg. Nu då?
Vilken överraskning. Det var länge sen.
- Hur mår du? - Bra. Utmärkt.
Jag såg dig tala. Fantastiskt. Hon är fantastisk. Såg du?
- Ja. - Tack.
- Vad gör du i stan? - Jag är bara här på besök.
- Du har varit borta länge. - Ja, det stämmer.
Så du är direktor för vetenskapsmuseet nu?
- Det stämmer. - Oj. Det är... Helt fantastisk.
- Toppen. - Tack.
Jag borde be om en privatvisning eller nåt,
- för jag älskar vetenskap. - Kul att höra.
Gärna det.
Ursäkta mig.
Michael, Martin. Martin, Michael.
- Hej, trevligt att träffas. - Hej.
Häftig jacka. Vilken massa fickor.
Där kan man gömma en massa, va?
Ursäktar du mig ett ögonblick?
- Visst. - Det var kul att ses.
Verkligen kul att ses. Det var länge sen.
- Hej då. - Hej då, Michael.
- Vi ses. - Vi ses snart.
- Jag kommer förbi. - Okej. Hej då.
Vad tusan sysslar du med?
Förlåt att jag inte kom.
- Är du arg? - Nej, raring, jag är inte arg.
Så går det när man har oduglig personal.
Det där är onödigt. Jag har full koll.
Full koll?
Har du hittat den?
- Nej, men... - Just det.
Det hade varit fint att ha dig här.
Vi ses hemma. Jag har lite jobb att göra.
Jag skäms över att jag svek mamma.
Vi använder sista önskningen till att rädda vetenskapsmuseet.
Men hur?
Vi kan inte önska oss en miljon dollar.
Vi kommer på nåt.
Det har varit nån här!
Inbrott.
Av vem?
Vi ses, idiotisar!
Vem annars? Seth.
Känner han till önskelådan, tror ni?
Efter det som hände i parken måste han misstänka nånting.
Vi borde följa honom och kolla vad han vet.
Han som tänkte slå oss sanslösa?
Vill du följa honom?
Skulle det vara en bra idé?
BILL RESERV
Varför kallade du hit mig?
Du kan inte befalla över mig så här.
Det kan jag visst. Jag äger dig.
Och jag vill att du träffar nån.
- Vem då? - Din ersättare.
Tydligen kan en unge göra jobbet bättre.
Det ser ut som ett typiskt gangstermöte.
Fast jag har bara sett det på bio.
Vad gör Martin?
Det är mannen som pratade med mamma.
Vem är han?
Jag vet inte, men det verkar skumt.
- Vad tänker du göra? - Bry dig inte om det.
Stick.
Om du skadar henne...
Håll dig ur vägen, om du är rädd om henne.
Ur vägen. Ur vägen.
Jag vill komma till bilen. Ur vägen.
Sluta nu.
Det här är jättekonstigt.
Först hittar Seth klubbhuset.
Sen träffar Martin Seth och en främling.
Det är nåt skumt.
En sak är klar, ingen får komma åt önskelådan.
Jag har en idé.
Ozzie, är du där?
Ja, i verkstaden.
Hej.
Ozzie, vi behöver din hjälp.
Visst. Jag hjälper gärna.
Vi vill be dig om en sak.
Har det att göra med det vi pratade om häromdagen?
Ja.
Förlåt. Vi borde ha lyssnat på dig.
Men du måste lita på oss, Ozzie.
Vi ska ställa allt tillrätta.
- Lovar ni? - Vi lovar.
- Hedersord? - Hedersord.
Dubbelt hedersord?
Dubbelt hedersord.
Jag är med. Vad behöver ni?
Tack, Ozzie.
Jag vill också köpa en sak.
Är allt bra?
- Ja. - Jadå.
Klarar du dig?
Jag måste till museet och göra klart några saker -
- för insamlingsgalan.
- Vi klarar oss. - Säkert?
- Jadå. - Ricky?
- Ja. - Okej.
Bra. Städa undan när ni är klara. Vi ses sen.
- Okej. Hej då, mamma. - Hej då.
- Hej då.
Hur var det på jobbet idag?
Bara bra. Bara bra.
Du råkade inte vara nere på stan?
Det var jag faktiskt.
Jag träffade en kille som tänker sälja sitt hus.
Hur så?
Inget särskilt.
Smart grabb.
Hej, vad är det?
- Vi måste snacka. - Okej.
Om nåt särskilt?
Jag måste berätta...
Martin, det är okej. Vad är det?
Jag vill berätta hur mycket... jag tycker om dig.
Bra.
Bra. Jag tycker om dig också.
Fint.
Mår du bra? Du har uppfört dig lite lustigt på sistone.
Nej, jag... Jag mår bra. Bara bra.
Okej, bra.
Du är rar. Vi ses ikväll.
- Okej. Bra. - Hej då.
- Okej. - Du är rolig, du.
Vi ses.
Hej, Jane.
- Säg “vetenskap”. - Vetenskap.
Michael! Du skrämde mig.
- Förlåt. Jag vet. - Vad gör du här?
Jag kom för visningen du lovade mig.
Nej, Michael, hör på, vi ska just stänga.
Jättehäftigt! Vi har museet för oss själva!
Han gick på det. Vi ses i klubbhuset.
Uppfattat. Kommer.
Uppfattat. Vi ses där.
Ledsen, Mike, det är bättre att du kommer imorgon.
Det går inte. Ikväll är enda kvällen jag kan.
Är allt bra, miss Young?
- Vänta lite. Ta en bild. - Kära nån.
Okej.
Du skojar. Två par handbojor.
Häftigt. Och en taser. Rena julafton för mig.
- Det gläder mig, men... - Du förstår snart vad jag menar.
Martin är inblandad. Jag såg honom ta väskan.
Jag är verkligen ledsen, Ricky.
Vi måste önska och rädda museet innan det är för sent.
Det är redan för sent.
Det är min plikt att tjäna och skydda museet, och jag...
Var inte ledsen. Man kan inte vinna jämt.
Alltså...
Jag lånar den där. Okej? Tack.
Stämmer det att ni har en gyrosfär här?
Vi går och ser den.
Gå ingenstans.
Ni är visst inte mycket till äventyrsklubb trots allt.
Seth, gör inte så här.
- Du är ingen skurk. - Vem har sagt att jag var det?
Förlåt att vi aldrig inbjöd dig i klubben.
Jag ville aldrig vara med i er fåniga klubb.
Jo, men vi inbjöd dig aldrig.
Så jag ber om ursäkt för det.
Jag bryr mig inte.
Ta hand om deras cyklar.
Glöm det. Vi går.
Vänta. Jag har en idé.
Langley, vad sysslar du med?
Jag kan inte lägga dig på järnvägen. Den är långt bort.
Och hjälten anländer i sina hipster-jeans.
Okej, Langley, du vinner. Ta den här och försvinn.
Känner ni två varandra?
Ja, sen länge. Vill du berätta?
- Martin, vad pågår? - Ja, Martin, vad pågår?
Förklara för henne.
Jag är upptagen med att förstöra den falska önskelådan.
Tror du att jag går på ett sånt enkelt trick?
Jag trodde du hade potential som brottsling.
Brottsling?
Förlåt mig. Jag försökte berätta.
Så alltsammans vara en lögn?
Nej, inte allt. Jag lovar.
- Du kommer inte undan med det här. - Redan fixat.
Gissa vad min första önskan är.
- Vadå? - Att komma undan med det.
Brottsgeni. Det är liksom min grej.
Men du har inte den riktiga lådan.
Har jag inte?
Vilken bra timing grabben har. Perfekt.
Vad har vi här?
Vet ni, Penelope är inte så dum.
Härligt.
- Mr Langley, sir? - Ja.
Jag undrar om du tänker uppfylla din del av avtalet.
Och vad skulle det vara?
Du lovade mig en önskning som tack.
- Inte alls. - Jo, det gjorde du.
Inte alls. I så fall ljög jag.
Ta det som en läxa om den kriminella världen. Stick nu.
Vänta här. Jag fixar det här.
Är du säker?
Ja. Det är det jag vill.
Jag måste ta hand om det här själv.
Lycka till.
Heja, Ricky!
Så ska det se ut. Fas ett av min mästarplan.
Den funkar inte.
Varför funkar den inte? Vad är det för fel på den?
Du glömde en viktig detalj.
Ricky. Har du dragit in Ricky i det här?
Drog du in Ricky i det här?
Lådan beviljar bara önskningar från renhjärtade.
Kom igen. Renhjärtade?
Lägg av med sagosnacket. Allvarligt?
Mamma, är du oskadd?
Jag mår bra, raring.
Jag har en önskan kvar.
Och jag vill göra ett avtal.
Jag önskar att du får obegränsat antal önskningar, -
- och ger dig full kontroll över lådan.
Var försiktig, Ricky.
Vänta lite. Vad är villkoret?
Jag har bara ett villkor.
Befria min mamma och låt oss vara för alltid.
Det är ju två villkor.
Tänk efter, Langley.
Allt du nånsin önskat... för alltid.
Jag går med på det.
Jag vill se dig skriva ner det.
Gärna det.
Nej, jag dikterar. Då vet jag att formuleringen blir rätt. -
- “Härmed önskar jag -
- för Michael Carruthers räkning...”
Säg det inte. -
- “Langley...
Att få obegränsade önskningar -
- evärderligt.”
- Stavas E-V-Ä-R... - Jag vet.
JAG VILL RÄDDA MIN FAMILJ
- Nöjd? - Mycket.
Okej, nu fortsätter festen.
Först nycklarna till handbojorna.
Nej, önska först.
Tror du att jag är dum?
Nej, inte... Smart grabb.
Hallå, det där... Hallå!
Hallå!
Ricky!
Hur bar du dig åt?
Magiskt bläck.
Tack vare gamla fina Ozzie.
Önskelådan tillhör mig!
Den tillhör inte nån människa.
Ingen människa bör ha sån makt.
Just därför bör jag ha den.
Jösses, vad du brås på din morfar.
Det gör jag.
Jag är stolt över det.
Är du oskadd?
Ja. Och du?
Jag överlever nog.
Klarar du dig? Bra.
Kul för dig. Men jag mår inte bra.
Vi är inte färdiga.
Vi är inte färdiga, du och jag.
Beklagar, mamma.
Vad?
När jag insåg att jag kunde använda den till att rädda museet, -
- var det för sent.
Jag känner att jag svikit dig.
Nej, Ricky, det har du inte gjort.
Det finns inget i världen som är viktigare för mig än du.
Jag hade förstås allt under kontroll.
Där har ni honom, konstaplar.
Tur att ni kom.
Typiskt.
Jag är väl den siste du vill prata med just nu, -
- men jag skulle vilja få en chans att förklara mig.
Mamma.
Jag ska förvara den säkert.
Tack, Curtis.
Faktum är att -
- jag är arkeolog, som din morfar, Ricky.
Jag kom i lag med män jag trodde var hederliga, -
- men som visade sig vara gangsters som sålde på svarta marknaden, -
- särskilt Langley.
Han sökte efter ett visst föremål.
- Önskelådan. - Ja.
Han sa att allt jag behövde göra vad att -
- komma nära en kvinna -
- och hennes son -
- och ta reda på allt jag kunde.
I så fall skulle han låta mig gå fri.
Det verkade så enkelt.
Det vill säga, tills jag träffade kvinnan -
- och hennes son.
Jag älskade dem båda.
Du hade chansen, men du sumpade den.
Mig slipper du inte, Ricky, Martin.
Vi ses på kåken, där du hör hemma.
Och Jane, vänta inte på mig.
Lev ditt liv, du ombytliga kvinna.
Martin, lyssna inte på honom.
Langley utpressade dig.
Han hör hemma i fängelse, men inte du.
Förresten är vi en familj nu.
- Tror du verkligen det? - Ja.
Men det är mamma som avgör.
Det var jättehäftigt det du gjorde.
Ja. Bra gjort, kompis.
Det var alla vi tillsammans. En laginsats.
En triumf för Äventyrsklubben.
Är det nåt mer jag behöver veta?
Nej.
Ärligt talat var jag aldrig nån bra skurk.
Jag vill bara säga bra gjort, och förlåt för allting.
Ni hade rätt. Jag ville bara vara med i klubben.
Tack, Seth.
Och vet du vad? Du är medlem i klubben nu.
Tyvärr lyckades jag inte rädda museet.
Jag hinner aldrig få ihop pengar nog i tid -
- för att rädda vetenskapsmuseet.
Ibland förverkligas inte alla ens önskningar.
Var inte så säker. -
- “Sanna önskningar besannas inifrån.”
Kanske klarar vi det.
Vad menar du?
Jag förstår nog vad morfar menade med lappen.
Först trodde jag att han menade lådan.
Det gjorde han inte, för det är inte sanna önskningar.
Sanna önskningar besannas genom ens inre.
Det är vårt jobb att förverkliga dem.
Förstår du? Vi kan rädda vetenskapsmuseet.
VÄLKOMNA
Såja, gott folk, ställ er i kö.
Bara en kö.
Rör er framåt i god ordning.
Visst är det fantastiskt?
- Hur går det? - Bra.
Bra. Okej.
Ursäkta.
Det här är faktiskt rätt fantastiskt.
Allt det här tack vare vårt första äventyr.
Det tog sin tid, men det var nåt i hästväg.
Verkligen.
Det enda jag undrar är vad det blir för äventyr härnäst.
Vi hittar säkert på nåt.
Det var ni som hittade önskelådan, va?
Det stämmer.
Det var rätt fantastiskt.
Tack. Vem är du?
Jag jobbar åt Internationella fornminnessällskapet.
Vi jobbar med arkeologer överallt,
återfinner värdefulla reliker -
- och ser till att de inte faller i fel händer.
Vi jobbade faktiskt mycket med din morfar.
- Verkligen? - Nån vi tyckte att du borde träffa.
Så trevligt att du går i din morfars fotspår.
Fortsätt i samma stil, allihop.
- Vi hör av oss. - Tack.
Titta på det här.
- Hur coolt som helst. - Supercoolt!
Länge leve Äventyrsklubben.
Äventyrsklubben!
Team Wild Animals www.HoundDawgs.org
Översättning: Bengt-Ove Andersson
Mer blir det inte.